I foråret 1925 vendte jeg tilbage til mine venner og vaner i Paris.
Jeg forventede ikke at skulle høre mere til Brideshead.
- Rex? - Hvor er han, Charles?
Jeg fik at vide, hvor du plejer at spise, men fandt dig ikke.
Er han hos dig?
Nå, er han også stukket af fra dig?
Vi kom i går og skulle videre til Zürich i dag.
Han sagde, han var træt, og jeg gik ud for at spille kort.
- Og da du kom hjem, var han væk? - Nej. Bare det var tilfældet.
Han sad og ventede på mig. Jeg havde vundet en masse penge.
Sebastian neglede det hele, mens jeg sov.
Han efterlod kun to billetter til Zürich.
Der var næsten 300 pund!
Og nu kan han være hvor som helst?
- Du skjuler ham vel ikke? - Min tid med den familie er forbi.
Min er først lige begyndt.
Vi har meget at snakke om, men jeg har lovet en kortspiller revanche.
- Skal vi spise sammen? - Ja... Hvor?
- Jeg plejer at gå på "Ciro". - Hvorfor ikke "Paillard"?
- Det er min omgang. - Selvfølgelig.
- Jeg bestiller middagen. - Javel. Hvad var det, det hed?
Jeg skriver det ned.
Det var billigt at bo i Frankrig dengang.
Men det var sjældent, jeg fik sådan en middag.
Skulle jeg tilbringe en aften med Rex, ville jeg selv bestemme.
Blev mit navn nævnt, efter jeg forlod Brideshead?
Jeg blev træt af at høre det.
Markisen fik "dårlig samvittighed".
Hun var vist temmelig hård mod dig?
-"Hjerteløs"... "Grusom"... - Av, det var hårde ord.
"Kald mig, hvad du vil, blot ikke noget sødt, du slikker op."
Det er et ordsprog.
Man siger, at løg fremhæver kaviar-smagen.
Prøv det først uden.
Lad mig høre mere om mig selv.
Greenacre, den storsnudede lærer...
- Samgrass. - Han kom galt af sted.
Det var alle tilfredse med. Han var kæledægge en tid.
Julia kunne ikke tage det mere, og afslørede ham.
Færdig med Samgrass.
Der er noget, Mama Marchmain ikke har fortalt...
Hun er meget syg. Kan himle når som helst.
George Anstruther gav hende to år. Hvad er det for en suppe?
Havesyre. Som en interessant kontrast til kaviaren.
Er det virkelig sandt?
- Hvor ved du det fra? - Den slags hører jeg.
Med hendes bekymringer holder hun ikke et år.
Jeg kender den rigtige læge i Wien, men hun gør intet ved det.
Det har vel noget med hendes forrykte religion at gøre.
Maden her er ikke dårlig. Nogen burde pifte stedet lidt op.
En ting til. Familien risikerer et økonomisk smæk.
Er de ikke kolossalt rige?
De er rige, men lader bare pengene stå hen.
Den slags mennesker er meget fattigere end i 191 4.
Jeg prøvede at lukke ham ude og koncentrerede mig om maden.
Men sætninger brød forstyrrende ind i min glæde -
- og mindede mig om Rex'hårde, begærlige verden.
Det var hans område: Sygdom, gæld og griskhed.
Julia er kun i sit tyvende år. Jeg venter ikke, til hun er myndig.
Men vi skal giftes på ordentlig vis.
Hun skal ikke snydes for medgiften.
Det stod klart, at han ville have en kvinde -
- han ville have den bedste, og han ville have hende billigt.
Den tid er forbi, hvor det var en fordel for mig at være berygtet.
Westminster, eller hvad katolikker nu har.
Kongelige personer, statsministeren fotograferet på vej ind i kirken...
Da Markisen ikke er med på det, vil jeg prøve med farmand selv.
Han går med til alt, der vil ærgre hende.
Jeg ville besøge ham i Monte Carlo, efter jeg afleverede Sebastian.
Derfor er det så irriterende, at han er stukket af.
Cognac er noget, jeg kender lidt til.
Farven er for lys, og jeg kan ikke smage den i det fingerbøl.
Tjener!
- Vil du ikke gøre mig selskab? - Nej, tak, jeg er godt tilfreds.
Man skal ikke drikke det, hvis man ikke skønner på det.
Brylluppet fandt sted i juni.
Jeg så det i "Continental Daily Mail".
Rex måtte have overtalt "farmand".
Men der var ingen kongelige personer til stede.
Heller ikke statsministeren eller Julias familie.
Først flere år senere hørte jeg hele historien.
Og nu må jeg tale om Julia.
Hun har spillet en mindre, og ret gådefuld rolle i Sebastians drama.
Det var sådan, vi engang så på hinanden.
Men mens Sebastian svandt bort og forfaldt -
- så stod Julia stadig klarere frem.
Vi mødtes første gang -
- da hun tog imod mig på stationen og kørte mig hjem i sommeren 1923.
Hun var netop fyldt 18 og kom fra sin første sæson i London.
Mange sagde, at det var den mest storslåede sæson siden krigen.
Hun flagrede gennem disse lykkelige uger -
- og strålede som solskinnet og de levende lys i spejlene.
Hun fordunklede ganske de andre piger -
- men vidste, at hun led af visse handicap.
Der var skandalen med hendes far, den lille, nedarvede skamplet -
- der forstærkedes af hendes egen måde at leve på.
Hendes lunefuldhed og egensind var større end jævnaldrendes.
Og der var hendes religion.
Den stod altid mellem hende og hendes mål.
Men afsvor hun sin katolske tro, ville hun komme i Helvede.
De protestantiske piger levede i lykkelig uvidenhed -
- blev gift med de ældste sønner og kom i Himlen før hende.
Julia kunne ikke få en ældste søn.
Måske kunne en katolik få den yngste søn i en familie med tre -
- men yngre sønner, der ikke kunne arve, talte man ikke om.
Der var naturligvis katolikkerne selv -
- men de færdedes sjældent i Julias selvskabte verden.
Hvad så? Det var Julias problem efter triumfen i London.
Jeg var ikke manden for hende.
Det stod klart, da hun modtog cigaretten fra mine læber.
Da Julia forlod Sebastian og mig den første sommer på Brideshead -
- tog hun til Cap Ferrat, hos sin tante Lady Rosscommon.
Der spekulerede hun over problemet.
Det var ikke uoverstigeligt.
Der måtte findes mennesker uden for hendes verden -
- der fortjente at blive optaget i den.
Det var blot en skam, at hun måtte opsøge dem.
Rex Mottram og Brenda Champion boede ved siden af.
Villaen var lejet af en avis-matador.
De tilhørte ikke Lady Rosscommons omgangskreds -
- men som naboer kom de hos hinanden -
- og Rex begyndte straks forsigtigt at gøre kur.
Rex' alder var en fordel for ham -
- for i Julias kreds syntes man, at unge mænd var alt for kejtede.
Ældre mænd anså ham for en pågående laban -
- men Julia noterede, at han havde stil.
Han stod for Prinsen af Wales, spillebordet -
- den anden magnum, den fjerde cigar -
- chaufføren, der blev sat til at vente i timevis...
Alt det, hendes venner ville misunde.
Hans sociale position havde et anstrøg af kriminalitet.
Man sagde, han var bevæbnet.
At han tilhørte Brenda Champion, gjorde ikke Julias interesse mindre.
Den sommer var han rastløs. Mrs, Champion var en blindgyde.
Det havde været spændende, men båndene var begyndt at snære.
Rex ville befæste, hvad han havde vundet.
Det var på tide at blive gift.
I Cap Ferrat kunne Rex kun lægge grunden til et venskab.
Han var aldrig helt alene med Julia -
- men sørgede for, at hun som regel var med.
Det fik Lady Rosscommon til at skrive til Lady Marchmain -
- og mrs, Champion om at tage ham med til Antibes.
Men i London blev Rex Julias slave.
Han tilrettelagde sit liv efter hende -
- og indyndede sig hos dem, der kunne tale godt om ham.
I sin Hispano-Suiza kørte han hende gerne, hvorhen hun ville.
Og ikke én gang gjorde han tilnærmelser.
Han var blevet uundværlig dengang mellem jul og påske på Brideshead.
Og helt uventet indså hun med ét, at hun var forelsket.
Denne foruroligende åbenbaring kom til hende en aften i maj -
- da Rex havde sagt, at han var i Underhuset.
Hun kom tilfældigt forbi og så ham forlade Brenda Champions hus.
De ønsker?
Wilcox, jeg er sulten. Vil De komme med lidt brød og mælk?
- Var det det hele? - Ja.
Og Wilcox...
Når mr. Mottram ringer, så sig, jeg ikke vil forstyrres.
Javel.
Jeg skal på indkøb, så jeg er først hos Lady Rosscommon ved te-tid.
Og Beddoes, jeg besøger Chasms på fredag. Jeg skal bruge en vogn.
Har mr. Mottram ringet?
Ja, fire gange. Skal jeg stille ham ind næste gang?
Ja... Nej, sig, jeg er gået.
Mr. Mottram venter.
Jeg har vist ham ind i biblioteket.
Mor, jeg har ikke lyst. Bed ham gå sin vej.
Det er ikke pænt, Julia.
Jeg har vænnet mig til ham, næsten lært at holde af ham.
Du kan ikke kassere mennesker, især ikke mennesker som mr. Mottram.
Det ender bare med et frygteligt sammenstød.
Du kan jo vikle den stakkel om lillefingeren.
Har du ventet længe?
Jeg har været på indkøb med mor.
- Hvordan var der i Underhuset? - Kedeligt.
- Trak det længe ud? - Jeg var hjemme ved halv 2-tiden.
Hvorfor ville du ikke tale med mig?
- Hvornår var du der? - Ved 20-tiden.
Måske lidt senere. Jeg skulle noget først.
- Og hvor var det? - Julia, det er hørt op.
- Hvilket? - Det ved du godt.
Hun ville gerne høre det fra mig selv.
Pokker tage Brenda Champion og jeres forhold!
- Du kan gøre, hvad du vil! - Kan jeg?
Kan jeg...?
Jeg vil aldrig se hende mere, hvis det er det, du ønsker.
Da Julia en time senere forlod biblioteket, var hun forlovet.
Jeg advarede dig!
Nej, du sagde, det kunne komme til et sammenstød. Men et sådan...!
Du sagde selv, at du holdt af ham.
Han har været hjælpsom, men han er ikke et passende parti.
- Det vil alle sige. - Skidt med dem.
Hvordan kunne du være så letsindig?
Ellers kan jeg ikke bebrejde ham, at han går til den rædsomme kone!
Du vil redde faldne kvinder. Nu vil jeg redde en falden mand!
Jeg frelser Rex fra dødssynd.
Det er da en dødssynd at gå i seng med Brenda Champion.
Nu er du uanstændig!
Han lovede, aldrig at se hende igen.
Det kunne jeg vel kun bede om, hvis jeg tilstod, jeg elskede ham.
Mrs. Champions moral angår ikke mig, men det gør din lykke.
Mr. Mottram er en god ven at have, men jeg stoler ikke på ham.
Og han får sikkert nogle utiItalende børn.
Om et par dage har du fortrudt det hele.
Foreløbig må ingen vide det eller kunne gætte det.
I kan mødes her, men ikke offentligt.
Send ham ned, så taler jeg med ham.
Nu begyndte et års hemmelig forlovelse.
Det var en svær tid.
Den dag gjorde Rex stormkur til hende for første gang.
Ikke som det før var sket for hende med usikre, unge mænd -
- men med en lidenskab, der vakte gensvar i hende selv.
Deres lidenskab skræmte hende.
Og en dag efter skriftemålet besluttede hun at afslutte det.
Når jeg skulle skrifte i skolen -
- opfandt jeg synder, fordi mine egne var så kedelige.
Engang var jeg der i fem kvarter.
De andre knælede udenfor og ventede på at komme til.
Søster Goddard blev rasende. Vi kom ikke til svømning.
Men hun kunne ikke spørge om, hvad jeg havde sagt.
Det er ukrænkeligt.
- I dag tog det kun fem minutter. - Hvad gav de dig?
- Tre Ave Maria'er. - Og en streg over det?
Det lyder udmærket.
Der er ikke slået en streg over det.
Hvis man skal tilgives, må man have en "god hensigt".
Du har altid de bedste hensigter.
Netop, Rex. Det kan ikke fortsætte sådan.
Ellers må vi holde op med at ses.
Jeg vil nødig gøre dig ulykkelig.
Det ved jeg. Og jeg vil nødig være ulykkelig.
Jeg kan ikke gøre for det.
Jeg heller ikke.
I seks uger kyssede de kun, når de mødtes eller skiltes.
De sad adskilt og talte om, hvordan de ville indrette sig -
- og om Rex' karriere.
Julia var tilfreds, dybt forelsket og levede i fremtiden.
Så hørte hun, kort før sidste samling -
- at Rex havde været på weekend hos en vekselerer i Sunningdale -
- og at mrs, Champion også havde været der.
Hvordan gik det med vælgerforeningen?
Du havde jo et møde med vælgerforeningen i weekenden.
Det blev lavet om.
Jeg blev nødt til at besøge Teddy Behrens i Sunningdale.
Bankierer og vekselerere...
Ikke noget for dig.
Hvordan gik din weekend? Jeg savnede dig meget.
Var weekenden heller ikke noget for Brenda Champion?
Det ved jeg ikke. Jeg talte knapt med hende.
Teddy havde inviteret så mange.
Javel...
Det var et pudsigt sammentræf.
Det må have været en behagelig overraskelse.
Nej, det var en overraskelse, at hun kendte Teddy så godt.
- Rex, lyv ikke for mig! - Julia...
Somme tider har jeg svært ved at forstå dig.
Hvad fanden venter du egentlig? Prøv at se det fra min side.
Har du ret til at kræve så meget, når du giver så lidt?
Jeg ringer senere.
Er en lille synd forkert, når den afholder ham fra en større?
Kirken vil ikke anse det for en lille synd, men en dødssynd.
Og den herres opførsel under andre omstændigheder -
- vil ikke berøre Deres egen syndighed.
Jeg kan desværre ikke sige det, De gerne vil høre.
Herren forstår Deres prøvelser.
Han elsker Dem endnu højere, fordi De kæmper imod dem.
Nu er det vist på tide at skrifte.
Nej, tak...
Jeg har ikke lyst i dag.
Farvel, pater Mowbray.
Fra den stund lukkede hun religionen ude.
Den jul nægtede Julia at gå til alters.
Lady Marchmain var nu forrådt først af mig, så af mr, Samgrass -
- de grå dage i 1925.
Hun forbød al snak om forlovelse, og forbød Julia og Rex at mødes.
Selv da syntes hun ikke, det var for meget forlangt -
- at Rex vågede over Sebastian undervejs til dr, Borethus.
Da det mislykkedes for Rex, tog han videre til Lord Marchmain.
Hendes nederlag var fuldstændigt.
Er min bror bortkommet? Det var dog ejendommeligt.
Forsvundet ud i den blå luft. Og han tog mine 300 pund med sig.
- Vi erstatter dem straks. - Behøves ikke, Bridey.
Og De kan ikke finde ham igen?
Jeg troede, at De forstod Dem på den slags.
Det kan blive svært. Alkoholikere lærer at sno sig.
Ja, det er klart...
Det vil volde min mor stor bekymring.
Hun havde tænkt sig at tage Julia med til udlandet.
Det sker næppe, Bridey.
Mor agter at være i udlandet med Julia vinteren over.
Desværre mener hun vist, at Deres forbindelse med Julia må ophøre.
Julia og jeg skal giftes.
Det er vist umuligt. Mor skifter næppe mening.
Jeg har snakket med Deres far i Monte Carlo.
Jeg fik et skriftligt samtykke.
Han lod til at være begejstret.
Rex kastede sig ud i forberedelserne.
Ringen købte han ikke hos Cartier, men i et baglokale i Hatton Garden.
Stenene lå i små poser og blev præsenteret på et skrivebord.
Hver dag overraskedes hun over, hvad Rex vidste og ikke vidste.
Begge dele øgede hans tiltrækningskraft.
Der var vrøvl med ægtepagten. Julia nægtede at tage sig af det.
Jeg er ligeglad med Bridey. Jeg vil ikke båndlægge kapital!
Advokaterne var ved at fortvivle over Rex' vægring.
Penge skal arbejde for mig. Jeg vil have 15-20% ud af det.
- Man binder ikke kapital til 3 1/2! - Naturligvis ikke, min skat.
De karle opfører sig, som om jeg vil bestjæle dig.
Det er dem, der stjæler! Bestjæler dig for 2/3 af din indtægt.
Gør det noget? Vi har penge nok.
Og din fjollede bror fatter ikke, at jeg vil have et ordentligt bryllup.
Jeg var til Bourbon-Parma brylluppet... Noget i den stil.
Det kan din kirke finde ud af. Sætte en forestilling op.
De kardinaler var vel nok imponerende.
- Hvor mange er der i England? - Kun én, min skat.
Kan man ikke leje nogle flere i udlandet?
Blandede bryllupper foregår som regel stilfærdigt.
Blandede? Jeg er da ikke nigger!
Mellem en katolik og en protestant.
Så vil jeg være katolik. Hvordan bærer man sig ad?
Lady Marchmain blev forfærdet over den nye udvikling.
Hun mindedes sin egen forlovelse og en anden omvendelse.
Rex, mon De er klar over, hvad det er, De går ind til?
Det ville være meget forkert at gøre det uden at tro for alvor.
Lady Marchmain... Jeg er ikke særlig gudfrygtig.
Og jeg er ingen teolog.
Men jeg ved, det er en dårlig idé at have to religioner i ét hus.
Er Deres kirke god nok til Julia, så er den god nok til mig.
- Jeg sørger for undervisning til Dem. - Jeg har ikke tid.
Undervisning er spildt på mig. Lad mig bare underskrive papirerne.
Det kan tage måneder.
Somme tider et helt liv.
Jeg lærer hurtigt.
Rex blev sendt til Farm Street.
Til pater Mowbray, der var berømt for sine triumfer med nyomvendte.
De ved vel i store træk, hvad der menes med bøn og bønnens magt.
Fortæl mig, hvad De selv mener med bøn.
Ikke noget. Lad mig høre.
Gennem bønnen opnår enhver, den mest ydmyge eller ophøjede -
- en samhørighed med Gud, hvor man kan bede om hans velsignelse.
Javel.
Det var bønnen. Hvad så?
Mener De, at Herren har mere end én natur?
Så mange, De vil.
Vi prøver igen...
Hvis nu paven så en sky og sagdev "Det bliver regn"...
- Ville det så ske? - Javist.
Men hvis det ikke regnede?
Så ville det regne åndeligt, men vi var for syndige til at se det.
Han er den vanskeligste konvertit, jeg har mødt.
Og jeg troede, det blev nemt!
Han ejer ikke intellektuel nysgerrighed eller medfødt fromhed.
Han hører ikke engang hjemme i nogen kendt form for hedenskab.
Julia, Rex gør det vel ikke blot for at stille os tilfreds?
Det falder ham ikke ind.
Hans omvendelse er alvorligt ment?
Han vil være katolik.
Fader vor! Du som er i Himlen...
Hil dig, Maria, fuld af nåde! Herren er med dig.
Velsignet er du iblandt kvinder, og velsignet dit livs frugt, Jesus.
- Hellige Maria, Guds Moder... - Bed for os.
Bed for os syndere, nu og i vor dødstime. Amen.
Mr. Mottram, hvem kommer i Himlen?
Den, der er god, kommer i Himlen.
Den, der elsker og tjener Gud og dør i Hans nåde.
Og de andre, der dør i dødssyndens tilstand?
De, der dør i dødssyndens tilstand, kommer i Helvede.
Udmærket. Vi fortsætter næste gang.
Er der ellers noget, der bekymrer Dem?
De har ikke været helt åbenhjertig.
Jeg vil optages i Deres Kirke, men De skjuler for meget for mig.
I en samtale med en meget from katolik har jeg hørt visse ting.
Man skal sove med fødderne mod øst, for der ligger Paradis.
Dør man om natten, kan man gå dertil.
Jeg sover lige, som Julia vil have det -
- men skal jeg tro på, at man kan gå til Paradis?
Og hvad med hesten, der blev til kardinal?
Og kirkebøssen, hvor man lægger navne på dem, der skal i Helvede?
Der findes nok en god forklaring, men De burde have fortalt mig det.
Hvem kan han have snakket med? Har han drømt det hele?
Cordelia, hvad er der?
Det store fæhoved!
Cordelia, det var dig.
Hvem kunne vide, han slugte det råt?
Og jeg fortalte ham om hellige aber i Vatikanet!
Og alt muligt andet.
Du har gjort mit arbejde sværere.
Arme Rex... Han er jo helt elskelig.
De må behandle ham som et evnesvagt barn.
Det ser godt ud.
Familien Pendle-Garthwaite, et te-stel.
30 shillings. Gniere!
Et te-stel til, fra Chasms.
Cordelia, bland nu ikke kortene sammen!
Det bliver slemt nok endda at takke alle giverne.
Rex' undervisning fortsatte.
Pater Mowbray ville lade ham optage i Kirken kort før brylluppet.
Kort var sendt ud, og gaverne kom ind.
Så fulgte det, Julia kaldte "Brideys bombe".
Kina-vaser fra tante Betty.
Er de ikke hæslige?
- De stod på Buckbourne. - Rex synes sikkert om dem.
I må hellere pakke det hele ind igen.
- Hvad mener du, Bridey? - Brylluppet er aflyst.
Jeg har forhørt mig om min fremtidige svoger.
Ingen andre gjorde det.
Jeg fik at vide, at han blev gift i Montreal i 1915 -
- med Sarah Evangeline Cutler, der stadig bor der.
Rex... er det sandt?
Javist. Og hvad så?
"Og hvad så"! Er De da helt afsindig?
Rolig, Bridey.
Forklar Dem, Rex.
Hvorfor er I så sure? Hun betyder intet for mig.
Jeg var en ren knægt!
- Det kunne ske for enhver. - Nå, det mener De?
Vi blev skilt i 1919. Hvorfor alt det postyr?
- Du kunne have sagt det! - Du spurgte aldrig.
Jeg havde helt glemt hende.
Men som katolik kan du ikke blive gift, når du har en hustru!
Jeg sagde jo, jeg blev skilt for seks år siden.
Katolikker kan ikke skilles.
Jeg var ikke katolik, og jeg blev skilt.
Har pater Mowbray ikke fortalt dig om ægteskabet?
Han sagde, at jeg ikke kunne blive skilt fra dig, og det vil jeg ikke.
Jeg kan ikke huske alt, hvad han sagde.
Hellige aber, aflad, de fire sidste ting...
Jeg må også have tid til andet.
Din italienske kusine Francesca blev da gift to gange.
- Hun fik en annullering. - Så får jeg også det.
Hvad koster det? Har pater Mowbray en?
Jeg vil gerne gøre det rigtigt.
Hvad ønsker I af mig? Er der ingen, der kan ordne det?
Der er intet at stille op. Brylluppet kan ikke finde sted.
Jeg beklager, at det kom så pludseligt.
De burde selv have sagt det.
Måske er det rigtigt...
Måske bør jeg ikke blive gift i jeres domkirke.
Men kirken er bestilt, og ingen dér stiller spørgsmål.
Kardinalen og pater Mowbray ved intet.
Det er kun os, der ved noget. Hvorfor lave blæst om det?
Hvorfor ikke holde mund og bare gennemføre det?
Måske risikerer jeg at komme i Helvede. Den risiko tager jeg.
Hvad kommer det andre ved?
Hvorfor ikke? Jeg tror ikke på, at præster altid har ret.
Jeg tror ikke på, at man kommer i Helvede for den slags.
Måske tror jeg slet ikke på Helvede.
Det er vores egen sag.
Vi beder jer ikke sætte jeres sjæle på spil, blot om at lade os være.
Jeg hader dig!
Vi er vist alle sammen trætte.
- Vi må diskutere det. - I så fald må det vente.
Vi kan kun diskutere, hvordan vi bedst gør en ende på denne episode.
Det afgør mor og jeg.
Vi indrykker en meddelelse i "The Times" og "Morning Post".
Hvad gør man med brudepigernes kjoler?
Hold dog mund, Bridey!
Måske er det rigtigt, hvad I siger.
Måske kan I forhindre brylluppet i domkirken.
Så bliver vi gift i en protestantisk kirke.
Det kan jeg også forhindre.
Det gør du næppe, mor.
Jeg er nemlig Rex' elskerinde, og det fortsætter jeg med!
Er det sandt?
Nej, desværre. Gid det var.
Javel...
Nu kan jeg ikke mere.
Vi må drøfte det senere.
- Hvorfor sagde du det? - Det spurgte Rex også om.
Jeg følte for meget for Rex til blot at sige,:
"Brylluppet vil ikke finde sted,"
Jeg ville være en ærbar kvinde. Det har jeg ønsket lige siden.
Samtalerne blev ved og ved, Arme mor.
Så telegraferede Rex til far:
"Julia og jeg foretrækker protestantisk vielse,"
Han svarede: "Det glæder mig,"
Charles, det var sådan et tarveligt bryllup!
Savoy-kapellet var stedet, hvor de fraskilte blev gift.
Ikke det, Rex ønskede sig.
Jeg ville helst have fået det overstået en morgen på Rådhuset -
- men Rex ville have brudepiger, myrter og Bryllupsmarchen.
Det var rædselsfuldt.
Arme mor var martyr og påtvang mig sine kniplinger.
Det var hun nødt til. Kjolen var kreeret til dem.
Mine egne venner var der, og Rex'sære medsammensvorne.
Resten af selskabet var en underlig flok.
Der var ingen fra mors familie, nogle få fra fars.
Alle de hovne holdt sig væk. Anchorages, Chasms, Vanbrughs...
De havde alligevel altid set ned på mig.
Men Rex var rasende. Det var dem, han havde håbet på.
Det var værst for Cordelia. Først talte hun ikke til mig.
Men på bryllupsdagen kom hun styrtende ind til mig om morgenen.
Grædende tiggede hun mig om at lade være med at gifte mig.
Så gav hun mig en kær, lille broche.
Hun sagde, hun bad til Gud om, at jeg altid måtte være lykkelig.
Altid lykkelig, Charles...
Der hvilede en forbandelse over os lige fra begyndelsen.
Men jeg var stadig vild med Rex.
Pudsigt at tænke sig...
Pater Mowbray indså straks, hvordan Rex var.
For mig tog det et års ægteskab.
Han var ikke rigtig normal.
Han var ikke et helt menneske, men en overudviklet, lille kropsdel.
Noget i en flaske, udviklet på et laboratorium.
Jeg troede, han var en slags vildmand.
Men han var noget så moderne og nutidigt -
- som kun vor afskyelige epoke kan frembringev
En lille del af en mand, der foregav, at han var hel.
Nå, nu er det overstået.
Der var gået 10 år, da hun fortalte mig det -
- under et uvejr på Atlanterhavet.